Albin är en ganska speciell kille, och han tycker om grejer som de flesta tjejer tycker om. Han älskar sina barbiedockor. Det är ganska konstigt för han går i 8an och de flesta killarna som går i åttonde klass spelar fotboll, är inne på datorn eller gör något annat. 
Han har alltid med sig Milla i ryggsäcken när han går till skolan. Hon är en barbiedocka som har ljust hår och en röd klänning. 
I skolan är han alltid med tjejerna för ingen av killarna gillar honom. Hans bästa kompis heter Sandra och dom brukar vara med varandra varje dag. När de är med varandra så klär dom ut sig till After Dark och ställer sig framför spegeln och sjunger.
Albin tycker om smink, han känner sig äcklig om han inte har mascara, eyeliner eller ögonskugga. Tjejerna tycker om Albin för att han vågar stå för den han är. Men det gör inte killarna, de tycker bara att han är konstig.

Albins pappa tycker att Albin är konstig och han vägrar köpa barbiedockor till honom i födelsedags present så istället får han alltid något som killar brukar använda. Den senaste presenten som han fick var en ny dator. Men Albin har aldrig spelat på den, för det enda han gör är att gå in på Internet och söka på nya sminkprodukter som kommit ut.
Albins mamma tycker om honom som han är och hon kommer alltid hem med nya dockor och med nya smink och hårprodukter. Hon tycker om att Albin är så noga med sitt utseende och är väldigt stolt över honom. 

Även om Albins lillebror Hampus är rädd för att bli som han så älskar han honom. Han är rädd att han ska bli mobbad och han vägrar att hälsa på Albin i skolan, för då kanske någon tror att han är likadan som honom, och det är han inte.
När Albins lillebror var mindre så trodde han att Albin var en flicka, men sen fick han reda på att han var en pojke och han blev chockad. Men nu så accepterar han Albin och tycker att han är världens bästa storebror.

Men dagarna i skolan är alltid lika hemska för Albin, och han går ofta och tänker på om han ska byta skola, men han vill inte lämna Sandra som alltid funnits där för honom när han har varit ledsen, arg eller bara allmänt irriterad. Men till slut så bestämde sig Albin för att berätta allt för sin mamma. Han vill byta skola.
Han trivs inte. 
- Mamma, jag klarar inte av skolan längre.
- Va! Vad säger du?
- Ja, jag orkar inte mer. Ingen accepterar mig.
- Vadå inte accepterar dig? Du har ju alltid sagt till mig att allt är bra.
- Ja, men jag har ljugit. Jag vill ju inte att du ska bli sårad eller något.
- Men lilla gubben, du sårar mig inte. Det är bättre att vara ärlig.
- Förlåt, men nu vill jag byta skola. Jag har bara Sandra och dom andra tjejerna att umgås med och alla killarna tycker att jag är konstig.
- Jag förstår. Men jag följer med dig till rektorn i morgon så pratar vi om att byta skola, är det någon speciell du vill gå i?
- Nja, jag har funderat på Björkingskolan, den ligger bara 1,5 mil härifrån och jag har redan räknat ut hur jag ska ta mig dit.
- Okej, men det är bra. Vi pratar mer om det här i morgon, jag måste hjälpa Hampus med matteläxan nu.
- Okej, men jag går och duschar nu, sen går jag och lägger mig.

När Albin vaknade så satt Hampus i hans säng.
Han blev chockad, för han brukade alltid få väcka Hampus på morgonen.

- Vad gör du här?
- Jag måste berätta en grej för dig.
- Ja, visst! Vad är det du vill berätta?
- Men, jag är rädd att du inte gillar mig. För jag gillar ju inte barbiedockor.
- Hampus, jag begär verkligen inte att du ska gilla alla saker som jag gillar.
- Men du gillar mig då?
- Det är väl klart jag gör, kom så får du en kram.

Hampus gick ut med ett leende på läpparna och när Albin hade klätt på sig så såg han att Hampus hade fixat en smörgås åt honom. Han blev lite förvånad, för han trodde inte att Hampus kunde göra det utan att man var tvungen att tjata på honom.

- I skolan så kom Sandra springandes mot honom, och hon såg glad ut. 
- Hej Albin, kul att se dig!
- Hej, tack detsamma. Har du varit här länge?
- Nej, eller bara i 30 minuter. Jag trodde att du också skulle komma då.
- Ja, jo. Förlåt, men jag måste berätta en grej.
- Vadå? Vad menar du?
- Ja, jag ska nog byta skola, jag trivs inte här. Jag har bara en enda vän, och det är du.
- Men, du kan ju inte lämna mig här.
- Förlåt, men det är så nu. Men vi kommer väl fortfarande att vara med varandra efter skolan?
- Ja, jag antar det. Jag klarar mig ju inte utan dig.
När Albin gick till rektorn, så satt redan hans mamma där.
- Vi har kommit fram till att du får byta skola.
- Va? Är det sant! Åh, tack. Men jag måste gå nu, min lektion börjar.
- Men du kan ju inte gå nu?
- Jodå, men det är okej att han går.
- Bra! Hejdå!! Och tack så jätte mycket.

Första dagen hade börjat närma sig och nu var det bara en timma kvar tills han skulle hälsa på sina nya klasskamrater. När han gick genom korridoren så möttes han bara av bra blickar och han kände sig omtyckt.

- Albin, vill du presentera dig?
- Ja, hej jag är Albin. Jag kommer ifrån Malmbergen.
- Har du några intressen som du vill berätta om?
- Ja, men det är inget speciellt kanske. Inte något som ni vill veta.
Men jag tycker om att sminka mig som ni ser, och jag har två hyllor fulla av dockor.

Alla blev förvånade. Men det var ingen som reagerade på nåt dåligt vis utan alla accepterade det. Albin har gått i Björkingskolan i 2 år, och han trivs jättebra.
Han är fortfarande med Sandra på fritiden, och hon verkar trivas jättebra på gamla skolan. Hon är jätte glad för Albins skull.